Desember 1864 Libby fengsel
Situasjonen har langsomt endret seg til nordstatenes fordel.
Krigen har tappet begge siders ressurser til det ytterste-
-men nøden er størst i sør.
Du er bare halvdød, så du kan arbeide.
Opp med deg, Hazard. Du kan ikke bare ligge her og late deg.
Vår general har gravd seg et hull, akkurat som ei rotte!
Vil du rømme som de andre? Da får du tro om igjen!
Du skal ned i et hull, men det er seks fot dypt!
Lenk ham fast-
-til jeg har tenkt ut hvordan jeg skal få ham til å slutte å grave.
Jeg har plassert kruttønner under gulvet.
Hvis noen andre prøver å rømme, blåser jeg dere alle til helvete.
God jul.
Litt for tidlig, men hva fanden gjør det?
Jeg har permisjon i tre dager. Hvor skal vi spise i kveld?
Vi har mye å ta igjen.
Godt å se deg i live. Jeg nektet å tro at du var savnet.
-Jeg hadde flaks. -Det hadde ikke din venn George.
Jeg hørte Mosby rapporterte om sin virksomhet.
Han hadde tatt til fange en general som viste seg å være George.
-Hvor er han? -I Libby-fengselet.
-Det fengselet er en skamplett! -Du kan ikke gjøre noe.
Vi utveksler ikke fanger lenger, og dessuten er han en fiende.
Han var min beste venn! Hva feiler det deg?
-Ingenting. -Hva mener du med det?
-Du skal hjelpe meg å befri ham. -Jeg liker ikke yankeer.
Ingen av oss gjør det, men jeg skylder ham såpass.
Det er opp til deg, general.
-General Lander har permisjon. -Tiltal meg med "sir".
-Hvem har kommandoen? -Kaptein Turner.
Men han er heller ikke her nå.
Hvis han forsømmer jobben sin, får han ta konsekvensene.
Du skal utlevere en fange ved navn general Hazard.
Det er midt på natta, og kaptein Turner vil ikke like det.
Det gir jeg fanden i! Jeg har ordre om å hente fangen til forhør-
-og det skal jeg gjøre! Hent ham.
Hans tilstand er opprørende. Ta av ham lenkene!
Nå!
Jeg skal anmelde denne avdelingen for grov forsømmelse.
-Hva foregår her? -De har ordre om å hente ham.
-Over mitt lik. -Da tar jeg fra deg kommandoen.
General Canby er ukjent for meg. Jeg vil ha ordren bekreftet.
Du har ikke autoritet til det. Flytt deg.
Over mitt lik, sa jeg.
Stopp dem!
Går det bra med deg?
Jeg hadde ikke klart meg stort lenger.
Du har reddet livet mitt.
Takk - begge to.
Nå må du ikke bli skutt på veien hjem.
Det er mat, tepper og klær i båten.
Følg strømmen og styr så mot nord, så treffer du unionsstyrkene.
Gjør du meg en tjeneste til? Si til Davis at hvis han ender krigen-
-så spanderer jeg champagnen.
Det tilbudet bør du nok rette til Mr. Lincoln.
Det blir snart lyst, og jeg er ikke sikker på om vi ble kvitt vaktene.
-Han klarer seg. -Vi dreper yankeer hele tiden-
-men redder én av dem. Det er ingen mening i det.
Medmenneskelighet har fremdeles en mening.
-Mamma, jeg elsker sangene dine! -Og jeg elsker deg.
Du har vært så snill at du skal få en gave til før du legger deg.
Stanley! Så nydelig det er!
Mor!
Er det ikke praktfullt?
-Det er vakkert. -Veldig pent.
Det skal jeg ha på meg på nyttårsaften. Takk, elskede.
Jeg burde ha gitt deg det mens vi var alene.
La dem ikke ødelegge stemningen. Vi har rett til å glede oss.
Mor... Er det bra med deg?
Det er fint å se Hope så glad, men jeg tenker på Billy og George.
Det blir liksom ikke jul uten dem.
Iblant lurer jeg på om jeg kan orke en eneste dag til uten George.
Det må være vanskelig for de som aldri får se sine kjære igjen.
Clarissa befinner seg midt i denne krigen.
Hver kveld ber jeg for Mains, på samme måte som for vår familie.
Hvordan kan vi synge om fred på jord etter fire år med krig?
Kjære Gud, hvor lenge skal dette fortsette?
Tar general Grant Petersburg, kan den få en rask slutt.
Jeg vet det...
God jul!
George, er det virkelig deg?!
Hei, Brett.
-Kall meg Mrs. Hazard. -Jeg ville tilby deg hjelp.
-Dere har det visst snaut. -Vi klarer oss bra.
Snakk ikke sånn til en som kan bli deres redning.
-Jeg har mat. -Vi har nok selv.
Dere er i en farlig situasjon. Tre ensomme kvinner.
Men om vi kan bli enige, så kan jeg beskytte dere-
-til og med mot yankeene.
Du er bare en boms. Vi reiser aldri herfra.
Man behøver bare å riste treet for at frukten skal ramle ned.
Tiden er på min side.
Forsvinn, ellers skyter jeg hodet av deg!
Det tør du ikke.
Ikke? Jeg har hatet deg siden jeg var en jentunge.
Forsvinn herfra!
La hesten bli igjen.
Bak nordstatenes linjer utenfor Petersburg i Virginia
De kan gå rett mot Richmond eller angripe Lees flanke.
Jeg tror ikke Fitz Lee kan jage dem.
-Vi kan spørre ut speiderne deres. -Jeg har sittet i sadelen tre døgn.
Hesten min er like sliten som meg, så hvordan skal vi orke det?
-Hvem sa at Gud ikke er rebell? -Husk at vi trenger én levende.
Jeg siktet visst for høyt.
Sheridans kavaleri, hva?
Du har ikke noe valg.
Jeg regner med at det er to divisjoner. Stemmer det?
-Tre. -Hvor skal de?
Dere har brent ned viktige bygninger for oss!
Hvor skal de?
Richmond.
Han var bare tørst.
Det var bedre at jeg tok feil enn at han hadde skutt meg.
Charlie, du er virkelig iskald.
Du er en effektiv drapsmaskin.
Vi må få tak i Fitz Lee. En av oss bør ta seg igjennom.
-God morgen og god jul! -I like måte, Mr. Beaudeen.
Men det er nok ikke så morsomt i Savannah med Sherman.
-Snart blir det Charlestons tur. -En del kvinner drar fra byen.
-Hva gjør du her så tidlig? -Jeg ville se ditt vakre ansikt.
Og gi deg dette.
Det er egentlig ikke til deg, men til dem...
-Det er gull. -Tjent i mitt ansikts sved.
Jeg ville bare ha sløst det vekk. Du kan vel få bruk for det.
-Soldatene har tatt Michael! -Hvor skulle de?
-Vet ikke. De trengte guttene. -Men de er jo bare barna.
-Når tok de dem? -To timer siden. Jeg er så redd!
Vi skal forsøke å få dem tilbake.
Jeg vet hvor de er. Gå hjem og vent på meg.
-Jeg vil hjelpe til. -Du kan ikke. Gjør som jeg sier.
Dere ville vel heller ha vært på plantasjen, hva?
Ta i, svartinger!
Heng i, ellers skal Sherman få kadaveret ditt!
Eller ditt.
Din kaptein har beordret dem over til min plantasje.
Johnstons soldater må jo ha mat hvis de skal kunne forsvare oss.
-Hvem skal grave skyttergraver da? -Dine menn ser ikke hjelpeløse ut.
-Det er ingen jobb for hvite. -Les din ordre og gjør din plikt.
Jeg vil ha min del. Jeg vet at kaptein Farley tar bestikkelser.
Denne ordren er ikke verdt papiret den er skrevet på.
La guttene sette seg på vogna, så skal du få ditt.
Opp i den fordømte vogna!
Jeg betaler bare én gang.
De er trygge nå. Jeg slapp av Michael hos moren hans.
Takk, gode Gud!
-Hvordan fant du ut hvor de var? -Kaptein Farley trengte penger.
-Bestakk du en offiser? -Jeg hadde ikke noe valg.
-Det kunne ha vært farlig! -Burde jeg gjort noe mer ærefullt?
Våkn opp, Madeline. Æren er død. Drept i krigen.
-Nå finnes det bare transaksjoner. -Mulig det...
-For deg. Du lever jo sånn. -For å overleve, ja.
-Det finnes viktigere ting enn det. -Hva da, Madeline?
Jeg ville ikke fortsette å drepe uskyldige for en tapt sak.
Mange av våre ledere er idioter.
Jeg fant en bedre måte å angripe en nordstatsposisjon-
-og da ble jeg anklaget for ulydighet.
Hvis det gjør meg til en skurk, så gjerne det.
Du har reddet Michaels liv, og det takker jeg deg for.
Madeline, jeg har så mye å si deg.
Det er sent.
Jeg er...
Jeg er takknemlig.
Det skal du vite.
Til din tjeneste.
Du ville jo ikke røre Justins penger! Men om du vil gjøre det-
-bør du vel bruke dem til ditt eget og barnets beste.
Hvis det er mine penger har jeg rett til å bruke dem som jeg vil.
Justin gjorde aldri noe godt i hele sitt liv.
La oss kalle det rettferdighet. Siden har jeg tenkt å selge huset.
Jeg vet ikke om det går an å få en brukbar pris for det nå.
Selv om jeg selger det med tap holder det til hjelp til mange.
Jeg forstår at du vil hjelpe de som er blitt hjemløse-
-men du kan ikke ruinere deg. Har du tenkt på sønnen din?
-Huset burde bli hans en dag. -Tusenvis har blitt hjemløse!
Slaver, frie negre og fattige hvite har ikke noe håp!
Jeg kan ikke bare la dem dø.
Det vil sønnen min forstå... når han blir gammel nok.
-Du gir jo bort alt du eier. -Jeg skulle gjerne ha gitt mer.
Onkel, du aner ikke hvor stor nøden er.
Du har tydeligvis bestemt deg, uansett hva jeg sier.
Blir det ikke nok med Justins penger, selger jeg huset.
Takk, onkel Miles. Jeg visste du ville forstå.
-Jeg har en overraskelse til deg. -Jeg elsker overraskelser!
-Denne ser kjent ut. -Skredderen har reparert den.
Jeg vil at min mann skal se ut som den generalen han er.
Det var snilt av deg.
Jeg har tilfeldigvis en liten presang til deg også.
Den er nydelig! Jeg elsker den!
Jeg ba Stanley kjøpe den sist han var i Philadelphia.
Det har vært herlig å ha deg hjemme. Synd at du må reise igjen.
Grant vil ikke la stillstanden vare lenger nå.
Og Lee vil kjempe til siste mann med hæren sin.
-Du tenker på Orry, ikke sant? -Jo.
Vår gjenforening for et par år siden var ikke særlig vennlig.
Hva mener du?
Først var det veldig godt å se ham igjen.
Men krigen hadde nok påvirket oss begge to.
Da vi skilte lag var vi nesten fiender.
Og når han befridde meg fra fengselet-
-var det som om han gjorde det av plikt, ikke for vennskapets skyld.
Jeg er like glad i Orry som du er, og jeg vet hva slags mann han er.
Han ville aldri vende deg ryggen.
-Kaptein Bradley? -Ja, frue.
Du vil treffe min mann.
Jeg tilhører general Hazards stab, og jeg må snakke med ham.
Vent i biblioteket, så skal jeg hente ham.
Dette er ikke et offisielt besøk. Jeg ville bare advare deg.
-Kan vi snakke sammen alene? -Jeg skjuler intet for min kone.
Etter det jeg har funnet ut-
-har krigsdepartementet i to år fått klager på dårlige våpen-
-som er laget av Axol Jern. Kjenner du til den bedriften?
Aldri hørt om den.
Det har kommet frem at Axol bare er skalkeskjul for en annen bedrift...
-Hazards Jern. -George ville aldri gjøre noe sånt!
Kanonenes dårlige kvalitet førte til at de eksploderte.
Og dessverre har en del soldater blitt drept som følge av det.
Georges bror har ledet bedriften.
Generalen har underskrevet papirer.
-Da har noen forfalsket dem. -Det må være noen som er ansatt.
-Dessverre må du bevise det. -Min mann har risikert livet.
-Hvordan kan han bli anklaget? -Jeg føler det på samme måten.
Men alle bevis peker mot deg.
Ditt besøk er jo uoffisielt.
-Hvor lang tid har jeg på meg? -Bare noen timer.
-Kan du ikke forsinke det? -Jeg fikk vite det først i morges.
-Hva mer vet du? -Mellommannen heter Morgan.
Det finnes ingen bevis, men han mistenkes for flere lignende saker.
-Hvor finner jeg ham? -På Dillards vertshus.
-Hvem av dem er Morgan? -Hvem er du?
Bryr deg ikke! Pek ham ut for meg!
Morgan? Jeg vil ha et klart svar! Har du en avtale med Hazards Jern?
-Hva snakker du om? -Du har solgt dårlig materiell.
-Det kan du ikke bevise. -Hvem er din kontaktmann?
-Hvem fanden er du? -George Hazard!
Soldater har dødd på grunn av deg! Bli med til krigsdepartementet.
-Det blir fengsel på livstid! -Akkurat som for deg og din bror.
Han har brukket nakken. Han er død!
Morgan sa at du sto bak Axol. Jeg nekter å tro det!
-George... -Si at det ikke er sant.
Du er min bror, og jeg har stolt på deg. Hvordan kunne du gjøre det?
-Ikke si noe, Stanley! -Politiet vil arrestere George!
-Han får ta skylden selv. -Nå holder det!
Jeg har gitt deg alt du vil ha, men jeg vil ikke ofre broren min!
Jeg trodde aldri at det skulle gå sånn med kanonene.
Og siden var det for sent. Hele vår fremtid sto på spill!
Du har antagelig ødelagt fremtiden for Hazards Jern-
-men det er ingenting sammenlignet med soldatenes unødvendige død!
Din usle forræder!
Tilgi meg...
Du må ta ditt fulle ansvar for det som har skjedd.
Det blir fengsel for dere begge.
Jeg har ikke gjort noe ulovlig.
Du hørte tydeligvis ikke hva din mann sa. Det er over, Isabel.
Hvis du står for det du har gjort, får du kanskje litt selvrespekt.
Jeg skal samarbeide.
Utenfor Richmond
-Når skal vi rydde unna Jeff Davis? -I dag er du uvanlig utålmodig.
Det kreves både tid og penger, og vi mangler det siste.
Du har fått alle pengene mine.
Noen har lovet meg en kjempedonasjon-
-men han vil ha mer i gjengjeld enn en plass i en ny regjering.
-Hva vil han ha da? -Drummond har et godt øye til deg.
Den gamle narren? Han glor alltid ned i utringingen min og sikler.
-Akkurat. -Du mener vel ikke..?
-Det er det dummeste jeg har hørt! -Hva mener du?
Hvis du tilbringer én natt med ham, får vi 15 000 dollar.
-Det mener du ikke... -Jo, han vet at vi er venner.
-Venner? Vi elsker hverandre. -Gjorde vi det, var vi ille ute.
Vi er likeverdige, kompanjonger. Kjærlighet ville ødelegge alt.
Det var jo det jeg mente. Vi elsker hverandres styrke.
-Da gjør du det altså? -Hvorfor skulle jeg ikke det?
Det fører oss nærmere målet.
Jeg visste jeg kunne stole på deg.
Jeg ante virkelig ikke at du fant meg så tiltrekkende-
-for i så fall hadde jeg kommet hit lenge før.
Jeg føler meg beæret, Miss Ashton.
Tvert imot, sir...
Det er du som ærer meg og vår sak.
Din donasjon er så sjenerøs at jeg må gjengjelde den-
-på den eneste måten jeg kan...
Ashton.
Ja, James?
Det var ingenting, Ashton.
Det har du rett i, James.
-Skal vi virkelig feire her? -Det finnes ikke noe bedre sted.
-Man er ikke trygg utenfor byen. -Hvor er eventyrlysten din?
Jeg er lei av gjetteleker. Hva vil du vise meg?
Vær tålmodig.
Tenk om hæren visste om dette. Hvor har du fått tak i det?
Foruten å være militær ekspert, vet jeg hvordan man skaffer penger.
Dette er kjøpt for penger donert av de som støtter vår sak.
-Folk som Drummond. -Akkurat! Dumminger.
Jeg trenger enda en sending med våpen. Og den er på vei.
-Jeg drar til Charleston i morgen. -Hvor lenge blir du borte?
Du skal ikke vansmekte så lenge.
Vi må slå til innen to uker, ellers blir det for sent.
Vi skal drepe Davis-
-og hver eneste en av hans lojale tilhengere.
-Til og med min bror? -Spesielt din bror.
Jeg har ikke glemt pekene som general Main har gjort meg.
-Nå skal vi ha en hyrdestund. -Ikke her.
-Køen tar visst aldri slutt. -De er tre ganger så mange nå.
Fruen kan ikke mette alle de som sulter i sør.
-Jeg gjør hva jeg kan. -Dette går ikke så mye lenger.
Du kan ikke ha mye penger igjen etter så mange måneder.
Og du har barnet ditt å tenke på. Jeg har en del innkomster-
-så jeg kan hjelpe deg å skaffe mat og medisiner.
-I bytte for hva? -Det avgjør du.
Jeg er takknemlig for din hjelp, men det er også alt.
Får du tak i mat eller medisin, så send det til leiren.
Jeg hadde aldri ventet å finne en kjøper til huset så raskt.
-Og til en brukbar pris. -Den er mer enn sjenerøs.
-Men kjøperen har ett krav. -Jaså?
-Han vil være anonym. -Er det noe galt i det?
-Absolutt ikke. -Selg det da. Jeg trenger pengene.
Du kan betrakte det som solgt.
Krigen har gjort at det nesten ikke finnes noen forsyninger.
Jeg sa jo at du skulle holde deg vekk i dag.
Dette er en av de minste riskene jeg har tatt. Gikk hun med på det?
-Hun tenker bare på hjelpearbeidet. -Nå kan hun fortsette med det.
-Til det ruinerer henne. -En slik kvinne ruineres aldri.
Og hun skal få tilbake huset. Jeg har ikke bruk for det.
-Hvorfor ga du henne ikke pengene? -Hun ville aldri tatt imot dem.
Til tross for at de kommer fra noen av Charlestons beste familier.
-De er vel ikke stjålet? -Ærlig vunnet ved pokerbordet.
-Visste hun det... -Hun får ikke vite det.
Det er ikke hver dag en advokat hjelper en skurk å hjelpe en dame.
Februar 1865 Charleston
Jeg forstår at du trenger våpen.
Men den prisen jeg nevnte gjaldt før de tilbakeslag-
-som drastisk satte ned verdien på papirpengene.
Men du kan ikke fordoble prisen!
Jeg må be deg å senke stemmen.
En del patriotiske narrer ville kanskje ønske oss hengt-
-hvis de visste hvilke skumle affærer vi har på gang.
Jeg har bare med meg summen vi ble enige om.
Heldigvis for deg krever min kontaktmann bare 10% i gull.
Jeg foreslår at du avslutter handelen-
-før et brød koster 100 dollar og et gevær 1 000 dollar.
Om 24 timer går prisen opp igjen.
Hvor får jeg kontanter fra her?
Du finner sikkert på noe.
Du har dametekke. Hvorfor ikke sjarmere arvingen Mrs. Picard?
Hun må ha arvet en formue, men sløser det bort på alt slags pakk.
-Hun kalles Engelen. -Kanskje støtter hun min sak også.
Hun har visstnok stort behov for forsyninger til leiren.
Hvor finnes denne gavmilde damen?
Hun bor i et forfallent pensjonat.
Det er nesten ikke maismel igjen, og ingen melk.
Du har gjort alt du kan. Du kan ikke trylle frem mat.
Jeg har fremdeles penger igjen, men det er ingenting å få kjøpt.
Sherman går mot nord for å angripe Johnston og Lee.
-Det hele er snart over. -Eller blir det enda verre?
Jeg vet bare at jeg ikke holder ut å se deg slik.
Jeg elsker deg. Jeg har aldri sagt det til noen før.
-Nei, kjære deg... -Du bryr deg om meg.
Ja, men jeg kan ikke la det bli noe mer enn det.
-Kan ikke, eller vil ikke? -Du har nesten gjettet sannheten.
-Min mann lever. -Elsker du ham ennå?
Ikke spør mer... Jeg kan aldri bli den du vil jeg skal være.
-Vi hører sammen, det vet du! -En del av meg vil tilhøre ham.
Det ville du hate meg for. Jeg ville bare såre deg.
Og det ville jeg ikke holde ut. Jeg beklager, Rafe.
Nå vil jeg hjem.
Mr. Beaudeen, så hyggelig å se deg igjen.
En annen herre har spurt etter deg. Han la igjen visittkortet.
Kjenner du ham?
Nei...men det gjorde noen jeg kjente en gang.
Han så ut som en herre. Han ville snakke med deg.
Jo før, dess bedre, sa han. Skal du sende en beskjed...
Jeg takker for interessen, men jeg tar meg av det selv.
-Skal jeg finne ut hva han vil? -Det trengs ikke.
Takk for at du fulgte meg hjem, og takk for din vennlighet.
Håper du snart forandrer mening om oss to.
Jeg gir ikke opp.
-Miss Sinclair? -Det var artistnavnet mitt.
Kan jeg få snakke med deg? Det er meget viktig.
Jeg så deg som Cordelia i Kong Lear. En uforglemmelig opplevelse.
-Du kunne ikke være mer enn 17 år. -Tenk at du husker meg!
Jeg sluttet som skuespiller for mange år siden da jeg giftet meg.
-Er det din mann? -Ja.
-Robert ble drept i Gettysburg. -Jeg beklager.
Hva ville du snakke med meg om?
Jeg vil gjerne ansette deg som skuespiller.
Hvem vil vel sette opp et teaterstykke nå?
Jeg trenger bare dine tjenester for én kveld.
-Jeg betaler det jeg har råd til. -Skal jeg bryte noen lov?
Nei, jeg vil bare vite hvorfor en viss person vil treffe meg.
Det er en viss risiko i dette. Jeg skal beskytte deg alt jeg kan-
-men jeg tror ikke en skuespiller som deg trenger det.
Jeg blir nysgjerrig. Sånn har jeg ikke følt det siden min mann døde.
-Hvem skal jeg spille? -Meg.
Vent her.
Du får vente her.
-Mr. Bent? -Mrs. Picard.
-Sitt ned. -Takk.
Slør er spennende, særlig når kvinnen bak er så vakker som deg.
Du smigrer. Men en kvinne som meg kan ikke avsløre seg.
En formue må passes godt på. Du trenger visstnok forsyninger.
-Det stemmer. -Kanskje jeg kan hjelpe deg.
Det var en av grunnene til at jeg ville treffe deg.
Du som gjør så mye for de fattige, må være veldig patriotisk.
-Takk for komplimenten. -Du kan hjelpe med enda mer.
En liten del av din formue kan redde alle flyktninger i sør.
Ved å hjelpe meg til å gi makten til noen som kan vinne krigen.
Ødelegges sørstatene, knuses dine planer om å hjelpe de fattige også.
En kvinne med din intelligens må innse-
-at Jefferson Davis-
-har utsatt konføderasjonen for fare nå-
-med yankeer i Charleston og utenfor Richmond.
-Det er tragisk. -Men en mann med militært talent-
-kan fremdeles tvinge unionen i kne.
Jeg har aldri tenkt på det sånn. Men du har rett.
Du kunne gi inspirasjon til den revolusjonen jeg skal lede.
Jeg må få tenke over det du har sagt. Det er så overveldende.
Jeg har en stor skare lojale menn. Men vi mangler forsyninger.
Jeg må ha et svar i morgen tidlig.
Jeg skal sørge for at du får det.
-Vi har møtt hverandre før. -Det ville jeg ha husket.
Jeg kommer tilbake i morgen for å få svaret ditt.
-Jeg trodde aldri han skulle gå. -Jeg beklager dette.
Men jeg var redd for at han skulle kjenne meg igjen.
Det så ut som han kjente meg igjen. Har han sett meg på teateret?
-Du må ikke treffe ham igjen. -Han vil styrte president Davis.
-Han vil at du skal finansiere det. -Elkanah Bent må stanses.
Jeg kan kanskje sende en rytter med en beskjed til Richmond.
Honoraret ditt.
Bruk pengene til barna dine. Det var en veldedighetsforestilling.
Din Robert ville ha vært stolt over deg i kveld.
Den skuespilleren var ikke noen overbevisende Mrs. Picard.
Men du passer perfekt i rollen.
Nå vil jeg vite hvorfor du skjuler ansiktet for meg.
Nå skal vi se hvem som er under sløret!
Hent en lege!
-Jeg elsker deg. -Jeg vet det.
-Si at du elsker meg. -Jeg elsker deg!
Har det sluttet å blø?
Drikk dette, Ezra.
Takk, Miss Brett.
Jeg skal begynne på et nytt hjul i morgen.
Ikke tenk på det nå.
-Trenger du et par ekstra hender... -Det kan jeg trenge.
Det ordner seg for deg nå, Ezra.
Sherman har okkupert Georgias hovedstad
Jeg syntes han var den kjekkeste som fantes, og det syns jeg ennå!
Denne kjolen hadde jeg på meg da vi møttes på vårballet.
"Får jeg æren av å få neste dans?" Jeg tvilte ikke et øyeblikk-
-og før jeg visste ordet av det holdt han meg i armene sine.
Etterpå bukket han og sa at jeg var som en vårmorgen.
Din far var ikke ofte sentimental, men det kom rett fra hjertet.
Tillet, hva har hendt med alle drømmene våre?
Du fikk oss til å føle oss så trygge.
-Hvor skal du? -Hjem. Det er over.
Nei, du deserterer!
Vi er slått, fatter du ikke det? Grant slo oss i Petersburg.
Han vil fortsette til skyttergravene er fulle av blod!
Richmond holder ikke stort lenger. Det er ingen vits i å ofre livet.
Jeg er trett av å sove i gjørme og å livnære meg på skyller!
Jeg vet ikke om min kone og mine barn lever eller er døde.
Jeg skal hjem nå. Du kan skyte meg hvis du vil.
Jeg vil heller dø enn å fortsette sånn.
Hadde jeg vært som deg, ville jeg tatt en nøye titt på meg selv-
-før jeg brydde meg med andre.
Det er så lenge siden.
-Hvordan går det? -Det har vært bedre.
Hvor er Boz?
Jeg var hos noen naboer som hadde et sykt barn.
Mens jeg var borte kom en gruppe yankeer forbi.
Boz ville ikke gi dem hestene mine, og da skjøt de ham.
Jeg hørte skuddet. Innen jeg kom hit, var de på vei herfra.
Og min gutt var...
-Gikk det bra? -Min feil. Jeg sølte på ham.
Unnskyld. Håper du ikke brant deg.
Unnskyld, Washington.
Det siste jeg ville var å såre ham.
-Jeg passer ikke blant folk lenger. -Det er krigens feil.
Jeg vet ikke når vi kan sees igjen.
Nei.
Hvorfor kom du tilbake hit?
Jeg vet ikke.
-Ingenting betyr noe lenger. -La meg hjelpe deg.
Det er for sent.
Jeg setter pris på det du har gjort, Mr. Huntoon.
Til tross for meningsforskjeller kjemper vi for samme sak.
Orry, så godt å se deg igjen. Du kjenner vel Mr. Huntoon.
Han har gitt meg informasjon om et ulovlig våpenlager-
-og jeg tenkte at du var rett mann til å ta deg av det.
Hva fanden gjør du her? Jeg har et møte som er viktig for vår fremtid!
-Jeg må få snakke med deg. -Du ødelegger planene våre.
Det hele er for farlig. Vi kan miste alt.
-Selg det til en profitør! -Det er ikke for sent ennå.
-Konføderasjonen er død! -Jeg skal knuse alle mine fiender!
-Forsvinn herfra! -Jeg har all rett til å være her!
-Våg ikke å trosse meg! -Jeg er ikke en av dine lakeier!
Nå kan du ikke gå. Hold deg i ro der inne!
-Det var vanskelig å finne frem. -Som for alle andre, håper jeg.
Nå forstår du hvorfor det er så viktig med absolutt diskresjon.
-Hvor har du fått tak i alt dette? -Jeg har fremstående velgjørere.
Du kan bevæpne et helt regiment.
Vi skal gripe inn i historien.
Vi skal hugge hodet av den slangen.
Derfor trenger vi mer våpen og ammunisjon.
Det skulle ikke være noe vold!
For å sikre vår nye regjering, må vi drepe Jefferson Davis.
Du mener det virkelig.
Alle offiserer som ikke lover å lyde oss, skal også henrettes.
-Vi starter med brigadegeneral Main. -Det er du som skal dø, Bent.
-Du har forrådt meg. -Jeg er ingen morder.
-Eller forræder. Du må stanses. -Skal du hindre meg?
Du kunne ikke engang hindre din kone i å ligge med meg!
Du har ødelagt alt sammen!
Du har gjort meg til narr!
Jeg har ventet lenge på dette. Helt siden West Point.
Hver gang du har blandet deg opp i mine saker og ødelagt for meg-
-har jeg visst at en gang ville jeg ha deg i min makt...
Det er over, Ashton!
Ikke gå inn! Du kan ikke gjøre noe!
Jeg må redde mitt imperium!
Det ser ut som dommedag!
Som det står i Bibelen... Synderne skal brenne i den evige ilden!
Jeg er en synder. Jeg kommer også til å brenne i helvete.
Slutt, Ashton. Du er uskadd.
Det varer ikke lenge! Jeg har gjort grusomme ting.
Jeg prøvde å få Billy drept.
Og jeg tok bort et barn før vi giftet oss.
-Og Madeline... -Hva har du gjort henne?
Hva har du gjort mot henne?
Si meg det!
-Ellers dreper jeg deg nå! -Jeg skadet henne ikke.
-Jeg tvang henne til å reise bort. -Hvordan da?
Elkanah hadde et portrett av moren hennes.
Hun var en svart hore i New Orleans!
Jeg sa det ville bli mors død hvis det ble kjent.
Fanken ta deg, Ashton!
Hvor er hun?
Det vet jeg ikke.
Forsvinn herfra, jeg vil aldri se deg igjen!
Ta henne med deg, jeg vil aldri se henne igjen!
Kom deg vekk!
-Unnskyld, James. -Det er for sent.
Kom deg vekk!
I løpet av 4 år med krig er over en halv million soldater drept.
En stillingskrig pågår, og begge sider vil ha en slutt på marerittet.
MARS 1865
Alle disse våpnene som er ødelagte...
De hadde vi hatt god bruk for.
Unnskyld meg. Jeg har sovet dårlig i det siste.
Sherman lar South Carolina betale en høy pris for unionsløsrivelsen.
Du er vel engstelig for familien.
Vi har ikke hatt noen forbindelse med Charleston på flere uker.
-Vi har en liten sjanse. -Lees styrke er meget underlegen.
Og Johnston ligger enda verre an i North Carolina.
Men hvis Lee kan komme unna Grant og forene seg med Johnston-
-da kunne de sammen beseire Sherman.
-Siden kunne de møte Grant. -De ville trenge mye flaks.
I beste fall er det en liten sjanse, men den eneste vi har...
Lee har tenkt å forsøke så snart veiene er tørre nok.
-Han trenger alle han kan få. -Ja, sir.
Håper du tjener Lee like bra som du har tjent min regjering.
-Adjø, herr president. -Gud være med deg, Orry.
Stig på, general.
-Du har vel lest min sluttrapport. -Du må finne min kone.
Din kone har ganske enkelt forsvunnet.
-Du må ha oversett noe. -Jeg har andre klienter.
Det blåser jeg i! Du skal finne min kone!
Jeg forstår hvordan du har det, med krigen og alt...
Unnskyld.
Men jeg kan ikke bare gi opp.
Jeg skal gjøre hva jeg kan.
Shermans hovedkvarter
-Kan jeg hjelpe deg? -Jeg må treffe general Sherman.
Generalen tar ikke imot sivile.
-Jeg er general Shermans stabssjef. -Jeg må snakke med generalen selv.
Først må du gjøre en avtale, og det gjør han gjennom meg.
Da vil jeg gjerne at du lar meg treffe ham nå.
General Sherman er befalshavende over en hel armé.
Cates! La henne komme.
Det var som fanden...
-Bill Sherman til tjeneste. -Madeline Main.
Kan jeg få snakke med deg litt?
Selvsagt. Tre av, mine herrer.
Jeg har reist langt for å treffe deg.
-Du viste mot i sted. -Jeg var nødt til det.
Er Charleston spart pga. at den er så vakker?
Nei, vi trenger byen av militære årsaker.
Byens innbyggere, da? Synes du de også er vakre?
Krigsofrene, de uskyldige, som får lide?
-Jeg ber deg om å hjelpe dem. -Hva vil du jeg skal gjøre?
Tusenvis har rømt til Charleston. De fattige, svake og foreldreløse.
De som ikke har hatt noe med krigen å gjøre, men de lider kanskje mest.
-Jeg har aldri ønsket noen krig. -Det har jeg forsøkt å forstå.
Jeg driver en leir for hjemløse mødre og barn.
Du har jo vunnet.
Kunne du tenke deg å hjelpe de du vant over?
Hvor er leiren din, og hvor mange har du der?
I utkanten av Charleston, og de blir flere og flere. Vi trenger mat.
Cates fører deg til kvartermesteren. Du skal få forsyninger av oss.
Jeg visste, at hvis jeg snakket med deg...
Du er en modig kvinne.
Og den som er modig, vinner nesten alltid.
-Har du snoket rundt Mont Royal? -Cuffey.
-Det var godt å se deg! -Ja visst er det Cuffey...
Niggerdritten som du pleide å slå halvt fordervet!
-Men nå er jeg sjefen! -Nei!
Respekt, Mr. Jones.
Vis respekt for sjefen!
Når alle de hvite har flyktet og Shermans soldater har vært her-
-som en eneste stor ildebrann-
-da skal jeg bli sjef over hele denne elven!
Og det som er igjen av plantasjene skal bli mitt.
Smak, Mr. Jones.
Eller er du fremdeles for fin til å spise sammen med et svart esel?
Nei da.
Ta en bit, da.
Jeg vil jo ikke at du skal klage på min gjestfrihet.
-Har du stukket fra yankee-hæren? -Det var ikke annerledes der.
Jeg ble kalt menig Cuffey, men fikk bare en spade i handa.
Etter krigen får du med de samme hvite menneskene å gjøre.
Da trenger du en som kan loven og som kan drive en plantasje.
Jeg har mine egne menn som kutter strupen på folk fortere enn kvikt.
Vi er av samme slag nå. Vi trenger hverandre.
Ta av ham tauet.
La oss snakke sammen, Salem.
Vær så god, sir.
-Kan jeg hjelpe deg? -Det gjelder kongressmedlem Greene.
En herre spør etter deg.
Jeg vil snakke med deg alene.
-Det er viktig. -Stig på.
Det var alt, David.
Du kjenner visstnok en Virgilia Hazard Grady.
Ja, jeg hjalp henne med å få innpass i sykepleien.
Jeg ble rystet da jeg hørte at politiet etterlyste henne.
-Har du hatt kontakt med henne? -Ikke i det siste.
Vi vil snakke med henne. Du kan kanskje hjelpe oss å finne henne.
God aften. Hyggelig at dere kunne komme.
God aften. Så hyggelig.
Unnskyld, men Sam og jeg har nesten ikke fått snakket sammen i kveld.
Det svake kjønn må man ikke forsømme for lenge.
Politiet spør overalt etter en kvinne med mitt utseende.
-Tenk om min vertinne..? -Hun sier ikke noe.
Jeg betaler bra for hennes taushet.
Du skulle stanse etterforskingen.
-Jeg gjør mitt beste. -Jeg trodde det ville gå fortere.
Jeg er jo uskyldig. Det var ikke min feil at mannen døde.
Slike saker tar sin tid.
Har du lyst til å gå inn i arbeidsværelset?
Dette har jeg tenkt på i hele dag.
-Å få være alene med deg. -Si mer.
-Hva mer har du tenkt på? -Hvilken fantastisk elsker du er.
Er jeg like god som Grady?
Det finnes ingen som deg, Sam.
-Hva vil dere? -Major Fisk, kavaleriet.
Jeg skulle ønske vi kunne skåne huset deres, men det kan vi ikke.
Be alle å komme ut.
Min mann er offiser i deres hær! Ikke brenn ned huset hans.
-Krigen er hard mot alle. -Vi kvinner har ikke startet den!
-Vi prøver bare å overleve. -Det gjør vi andre også.
-Vi går ikke ut av huset. -Du hørte hva min datter sa!
-Vi forlater ikke huset! -Bær dem ned fra verandaen.
Dere må brenne ned huset sammen med meg.
Denne eiendommen ligger i passe avstand til Charleston.
Staben kan innkvarteres her.
Avmarsj!
God kveld, mine damer.
Begge sider leser samme bibel og ber til samme Gud.
Og ber om hans hjelp mot motparten.
Begge sider kan ikke bli bønnhørt. Gud har sine egne planer...
17 stater har ratifisert loven som avskaffer slaveriet.
Konføderasjonen har tatt inn slaver i armeen sin.
Spørsmålet er snart løst nå. Krigen skulle få slutt på slaveriet.
Men nå klarer vi visst ikke å få slutt på krigen...
Til generalstaben.
Sheridan har fjernet den siste motstanden i Shenandoah.
Han har et 12 000 manns kavaleri ved rådhuset i Dinwiddie.
-Kommer han seg bak Lees linjer... -Han trenger hjelp.
Jeg har lovet Sheridan et infanterikorps til.
Jeg vil at han skal avskjære Lees jernbaneforbindelse sørover.
Kan vi bryte gjennom hans linjer, så må Richmond gi opp-
-og da må konføderasjonen kapitulere.
Vi må tenke litt på hva som skal skje etterpå.
-Mener du våre fredsvilkår? -De må ikke være for harde.
Begge sider deler ansvaret for krigen, og begge har fått lide.
-Og begge sider skal dele seieren. -Så vi skal være hyggelige mot dem?
-Slik kan det også sies. -Skal vi bare oppløse sørstatshæren?
Jeg vil sende dem hjem til deres gårder og butikker.
Og de skal få sivil ledelse så fort som mulig.
-Godtar du de nåværende lederne? -Hvis det er nødvendig, så.
Til det kan bli valg eller andre permanente arrangement.
-Da blir du upopulær hos enkelte. -Det har jeg alltid vært.
Mange vil at sørstatene skal få svi for det de har gjort.
De har fått svi nok. Akkurat som oss.
-Angrepssignalet kommer fra fortet. -Hvordan skal vi kunne høre det?
Hva er ordren, general?
Hva er ordrene? Styrkene er klare!
Tiden er inne!
Fremad.
På aksel gevær!
Fremad marsj!
Bårebærere!
-De har tatt kanonene! -Vi må trekke oss tilbake!
Kommander retrett!
Legen sa at du klarer deg, Tom.
Men det vil ta litt lenger tid enn forventet.
Jeg blir hos deg noen dager.
Siden kommer jeg og henter deg når du kan flyttes.
Brett gleder seg til å treffe deg, så skynd deg å bli bra igjen.
Husk at vi er venner og at jeg er glad i deg.
Feltskjæren sier at det ikke er noen fare med din bror.
Men jeg vet ingenting om Main. En del høyere offiserer falt-
-men alle sørstatsofre er ikke identifisert ennå.
-Jeg setter pris på din hjelp. -George, du må komme hit.
Vår armé er utkjørt, men vi må ikke la Lee rømme til North Carolina.
Han og Johnston kan fortsette da, og det kan bli vår nasjons fall.
Gi meg Hazard, Ord og Griffin, så skal vi gjøre en slutt på dette.
Ta ham i flanken, så han ikke kan vike mot sør.
Hvis vi tar ham i fronten, kan vi ta hele armeen hans.
Mr. Lincoln lurte på om marerittet tok slutt... Gjør slutt på det nå.
Ingen skyting!
Gud, det er over!
Ingen av oss ville vel ha en slik grusom konflikt.
Begge sider leser samme bibel, ber til samme Gud-
-og ber om hans hjelp mot motparten.
Men Gud har sine egne planer.
Og er det nå i hans plan å få bort slaveriet-
-og å la oss i nord og dere i sør-
-få sone for vår delaktighet i dette onde-
-så vil den upartiske historien i dette finne en annen årsak-
-til å vitne om og ære Gud for hans rettferdighet og godhet.
Kom med hestene.
Krigen er over!
Orry kommer hjem, og Billy også. Det må du tro på...
Ja, det må jeg gjøre!
Augusta!
Hvor er Augusta?
-Det syns at hun ikke er her. -Det stemmer.
-Hun ville ikke likt dette rotet. -Har hun flyttet?
-Til familien sin i Charleston? -Nei, hun er ikke i Charleston.
Miss Augusta er død.
-Hun døde da barnet ble født. -Barnet?
Jeg snekret den da Boz ble født.
Miss Augustas barn kom en måned for tidlig.
Det finnes ingen leger her lenger, så jeg hentet jordmoren.
Men hun kunne ikke redde Miss Augusta...
Jeg gravla henne slik hun ønsket.
-Hva med barnet? -Augustas onkel visste om det.
Da hun hadde gått bort, kom han og hentet gutten.
Det er min sønn.
Hvorfor sa hun det ikke til meg?
Hun ville ikke uroe deg.
Hun ville ikke uroe meg. Herregud!
Hun hadde en hilsen til deg.
Hun visste at du elsket henne. Og hun elsket deg meget høyt.
-Kan jeg hjelpe deg med noe? -Jeg er Charles Main.
Jeg visste at du ville komme.
Jeg vet at dette blir veldig vanskelig for dere.
Men jeg har tenkt å ta med meg min sønn hjem.
Han har din styrke.
Ta godt vare på ham. Han er en fin gutt.
Jeg vil aldri la ham glemme sin mor...eller dere.
Takk for alt dere har gjort.
Takk og lov at Charles er hjemme. Det har virkelig muntret opp mor.
Det er Billy!
Mamma, det er Billy!
-Hva driver du med? -Jeg reiser herfra.
Krigen er slutt, jeg er fri.
Jeg har ingenting å hente her. På tide å begynne på mitt nye liv.
Ikke uten meg!
Da Orry ble født ga far meg dette brevet.
Jeg har spart det i bibelen min.
Han forsøkte å skrive det han hadde vanskelig for å si.
Han elsket meg og sin sønn, og alle sine barn.
Så skrev han om hva eiendommen betydde for ham.
Det er et lite stykke jeg gjerne vil lese for dere.
"Mont Royal er ikke bare murstein, kalk og polert treverk.
Menneskene gir eiendommen dens virkelige karakter.
Jeg har gjort mistak og feil som jeg angrer-
-men jeg har fulgt den tradisjon som betyr familiesamhold-
-hjelpsomhet mot andre, ære og rettskaffenhet-
-og jeg ber om at våre barn og fremtidige generasjoner-
-vil føre den tradisjonen videre."
Det er to personer til som er blitt en del av Mont Royal-
-og som har bestemt seg for å dele resten av livet.
Ezra, Semiramis... Vi vil alle at dere skal få åkeren ved elven-
-så dere kan begynne deres nye liv sammen der.
Når kommer du til å få drapsetterforskingen henlagt?
-Jeg er lei av maset ditt, Virgilia. -Sånn som jeg er lei av deg?
Herregud!
Jeg mente det ikke.
Du er min eneste venn. Unnskyld.
Vær så snill.
Jeg tilgir deg.
Kommer du i morgen?
-Med mer penger, mener du? -Det mener jeg aldeles ikke.
-Jeg liker å være sammen med deg. -Faktum er...
-At jeg aldri kommer tilbake. -Det mener du ikke...
Partiet vil at jeg skal kandidere for senatet.
Og da er dette for risikabelt.
Før eller senere blir vi avslørt.
Men jeg betyr vel noe for deg...
Trodde du virkelig at jeg ville risikere min politiske karriere?
Du var en utfordring.
Og når man har mestret den, så går man videre.
-Er det på grunn av det jeg sa? -Nei, jeg hadde alt bestemt meg.
-Du har brukt meg som en hore. -Ikke vær så ubehøvlet.
Se den lyse siden. Jeg blir fri, men det blir du også.
-Hva mener du? -Du trenger ikke bekymre deg mer.
For en tid siden opplyste politiet om at en bårebærer hadde vitnet-
-og renvasket deg for all skyld angående sørstatsoffiserens død.
Nå er du bare anklaget for vold mot Mrs. Neal - en ren bagatell.
-Du har lurt meg hele tiden! -Du tilbakebetalte mine tjenester.
Du behøver ikke flytte ut straks. Leien er betalt ut måneden.
Ta vare på deg selv.
-Adjø. -Ikke på den måten, Sam...
Du skal ingen steder.
Du vet ikke hva du gjør.
Jeg vet akkurat hva jeg gjør.
Stakkars, stakkars Sam.
Jeg har gjort alt jeg kan. Du blir ikke benådet.
Det er like greit. Jeg vil at det skal skje så fort som mulig.
Tror du på skjebnen?
I morgen ville det vært Gradys og min bryllupsdag.
Og da blir jeg hengt. Skjebnens ironi, eller hva?
-Mor ville gjerne ha truffet deg. -Det hadde blitt for mye for henne.
Jeg fatter ikke at jeg kunne miste alt...
Til og med min stolthet.
Dette er gifteringen min.
Jeg tenkte at du kanskje kunne gi den til Hope en dag.
Si at den er fra hennes gale tante.
Hun vil bære den med stolthet.
Jeg husker da en gutt gjorde narr av et svar du ga på skolen.
Du slo ham ned og tvang ham til å innrømme at du hadde rett.
Jeg beundret deg da, fordi du sloss for det du mente var riktig.
Det gjør jeg fremdeles.
Skulle ønske at vi hadde stått hverandre nærmere.
Jeg er så glad i deg.
Din mor trenger oss mer enn noensinne nå.
Takk, pastor. Du var sikkert til stor trøst.
Din mor er en sterk kvinne.
Hun vil klare seg, helt sikkert.
Jeg følger deg til døren.
Hun har fått fred nå.
Hva hun enn har gjort, så har jeg alltid elsket henne.
Jeg vet det. Det har jeg også.
Det gjør meg så vondt at du måtte gjennomgå alt dette.
Det viktigste er at jeg har dere to.
Og at vi blir en familie igjen.
Var det bare unødvendig vold som splittet landet?
Det var prisen som måtte betales.
Men jeg er redd for at hatet fortsatt vil leve.
Sørstatene har mistet så mye. Så mange liv må bygges opp igjen.
Mains vil trenge oss.
-Jeg ber om at Orry må leve. -Den beste vennen jeg har hatt.
Jeg må finne ut hva som har skjedd med ham.
Ellers tar aldri krigen slutt for meg.
Beklager at du måtte vente.
Jeg vet at identifikasjoner ikke er din viktigste oppgave.
En del av ofrene ved Petersburg ble aldri identifiserte.
-Noen husker kanskje general Main. -Han var visst din beste venn?
-Vi var på West Point samtidig. -Du har sett igjennom papirene her.
Jeg fant ikke noen opplysninger om at han kan være død.
Han kan ha dødd på et feltsykehus, eller papirene kan ha kommet bort.
Hvordan kan jeg finne ut av det?
Jeg kan bare gi deg anledning til å besøke sykehusene.
-Det setter jeg pris på. -Min adjutant skriver ut et pass.
Kjenner dere til en sørstatsgeneral som heter Main?
Sist vi snakket sammen sa jeg at du skulle ta vare på deg selv.
Du hørte tydeligvis ikke etter.
-Ingen gjorde det på den tiden. -Jeg har vært så bekymret for deg.
-Hva med Charles? -Han klarte seg visst.
Jeg husker ingenting. Jeg var bevisstløs i flere døgn.
Hva med Billy?
Han er nok allerede halvveis til Mont Royal nå.
-Hjelp meg herfra, George. -Såpass bør min grad være verdt.
-Jeg må finne Madeline. -Hun sitter nok og venter på deg.
Du forstår ikke... Hun er forsvunnet.
Jeg vet bare at hun solgte sin fars hus gjennom en advokat i Charleston.
-Hva er det? -President Lincoln er skutt!
-Gud hjelpe oss... -Nei!
Jeg trenger virkelig din hjelp nå.
Min kone solgte huset sitt med din hjelp, så du må vite hvor hun er.
Skulle ønske jeg kunne hjelpe deg, men jeg kan ikke bryte mitt ord.
Vi elsker hverandre. Har ikke krigen kostet oss nok lidelse?
Din kone elsker deg, og det har vært hardt for meg å tie om dette.
-Og dere har lidd nok. -Kan du fortelle meg hvor hun er?
Jeg klarer ikke lenger å holde dere to adskilt.
Takk, sir.
Noen ganger er du så lik din far.
Du er virkelig her...
Jeg var redd for at du ikke skulle være det.
Du hater meg sikkert for måten jeg forlot deg på.
Jeg vet hvorfor. Ashton har fortalt det.
Hun sa det kunne skje fæle ting.
Det var kanskje sånn før, men nå behøver du ikke være redd.
Ingen kan gjøre oss noe lenger.
Vil du ha meg tilbake?
Vil du fremdeles ha meg?
Jeg elsker deg jo. Det vil jeg alltid gjøre.
Og jeg elsker deg! Tro meg, kjære deg.
Det gjør jeg.
Men jeg må fortelle deg at det finnes en annen mann i mitt liv.
Orry Nicholas Main. Din sønn.
Jeg elsker deg.
Ezra, du trenger barn som kan hjelpe deg å dyrke jorden.
-Vi har tenkt på det. -Dere må gjøre mer enn som så.
Jeg henter våpnene!
Bli her!
Brannen er ute av kontroll.
Bli her hos Madeline og barnet.
Jeg må hente hjelp.
Jeg kan hente folk fra andre siden av elven og falle dem i ryggen.
-Nei. -Jeg må!
Ta geværet!
-Hvor er de andre? -Billy er der ute.
Jeg skal bære deg ut.
Vi kan ikke redde huset, mor.
Madeline har fått et barn. Du er bestemor nå!
Du må ikke dø!
Og han sa til henne: "Jeg er oppstandelsen og livet.
Den som tror på meg, han skal leve, om han enn dør-
-og hver og en som lever og tror på meg, skal aldri noensinne dø."
I sin levetid fikk min mor se sin livsstil bli revet ned.
Men hun klandret ingen og hatet ingen for det.
Clarissa Main var en kjærlig og barmhjertig kvinne.
Jeg tror hun hadde vært enig i Mr. Lincolns ord:
"Uten nag og med kjærlighet til alle skal vi lege nasjonens sår-
-sørge over ham som deltok i krig som for hans enke og barn-
-og gjøre alt som er mulig for å fremme en varig fred-
-blant oss selv og mellom alle land."
Jeg er glad for at min far slapp å oppleve dette.
Jeg giftet meg her, George. Den lykkeligste dagen i mitt liv.
Vi må ikke innbille oss at det blir enkelt å gjenoppbygge landet.
Vi har lidd for mye for det.
Men på sett og vis er våre familier blitt velsignet.
Og vårt vennskap har bestått.
Kanskje det er opp til oss å begynne å lege nasjonens sår.
Jeg investerer i spinneriet igjen, og du skal bruke overskuddet-
-til å bygge opp Mont Royal igjen.
Du er den beste venn en mann kan ha, George.
Vi tilhører samme familie. Glem aldri det.